Nacionalna orožna zveza je posnela film,
ki vas bo gotovo zelo zanimal. Oglejmo si ga.
Bilo je jutro 20. aprila 1999
in bilo je podobno vsem jutrom v Ameriki.
Poljedelci so delali na poljih,
mlekarji so raznašali mleko,
predsednik je bombardiral še eno državo,
ki ji nismo znali izgovoriti imena.
V Fargu v Sev. Dakoti je šel Kerry McWilliams na sprehod.
V Michiganu je gospa Hughes pozdravila svoje učence.
V malem mestecu v Koloradu
pa sta šla dva fanta kegljat ob šestih zjutraj.
Da, bil je tipičen dan v Združenih državah Amerike.
Vam lahko pomagam? - Ja, rad bi odprl račun.
Kakšnega pa?
Takega, s kakršnim dobim brezplačno puško.
V lokalnem časopisu je nek oglas razglašal,
da vam banka podari puško, če odprete račun pri njej.
Samo obrazec izpolnite. Lahko si ogledate brošuro.
Takoj ko preverimo podatke,
je vaša.
No, rad bi odprl tak račun. - Imamo trezor,
v katerem vedno hranimo vsaj petsto kosov orožja.
Petsto jih imate v trezorju? - Tako je.
Moramo preveriti podatke. - Kar v banki?
Ja. Imamo tudi dovoljenje za prodajo orožja. - Res?
Kaj napišem pod raso?
Belec ali kavkazijec? - Kavkazijec.
Vedel sem, da bom moral to črkovati.
Je prav? - Je.
Ampak to jih po mojem ne bo zanimalo.
Imate kakšno duševno hibo oz. ste že bivali
v psihiatrični ustanovi? To ne, ampak kaj pomeni
duševna hiba - Kaj zločinskega.
A tako. Če imam torej navadno duševno hibo,
ne pa kriminalne ... - Izvoli, Mike. - Hvala lepa.
Tudi jaz imam tako. - Lepo drsi. - Res je.
Strelja pa popolnoma naravnost.
Super. Nekaj bi vprašal.
Se vam ne zdi nevarno, da v banki razdajate orožje?
BOVLING ZA COLUMBINE
Puška ropota kot v bitki! Sprožite in poslušajte!
Slišati je, da se streljajo!
Je prava? - Zgleda že tako.
Tudi slišati je prava! - Tako je. Zvok moči,
vojaške in kavbojske puške izdelovalca Marx!
To je bila moja prva puška.
Komaj sem čakal, da začnem streljati po soseski.
To so bili časi.
V najstniških letih sem bil že tako dober,
da sem osvojil nagrado Nacionalne orožne zveze.
Odrasel sem v Michiganu, v raju za ljubitelje orožja,
tako kot ta človek, oskar- jevec in predsednik NOZ,
Charlton Heston.
Prihajava iz države, v kateri vsi ljubijo lov.
Še psi. - V taboru sta si dva lovca domislila,
da bi slikala psa, oblečenega v lovca,
kar tako, za zabavo.
Enemu je prišlo na misel, da bi psu na hrbet obesil puško,
da bi bila slika malo bolj zanimiva.
Žrtev je klečala pred psom, takrat pa je orožje zdrsnilo.
Žrtvi je krogla prebila desno polovico piščali,
tako da je kost zadaj pogledala skozi meča.
So policisti pridržali psa? - Niso.
Po michiganskih zakonih lahko zločine zagrešijo
samo ljudje,
živali pa tega ne morejo.
Žival ne more biti obtožena zločina. - Tako je.
Je možno, da je pes vedel, kaj počne?
Tega pa res ne vem.
Nedvomno je bil pes luštkan, ko je bil oblečen v lovca.
Slika je bila kar hecna.
Srčkana je bila.
Ja, iz takega kraja sem doma tudi jaz.
Škatlo 270-kalibrskih. - Takoj.
Nate. - Krasno.
Joj, oprostite.
Nič hudega, saj ni počilo.
Nadzor nad orožjem? Potre- bujemo nadzor nad kroglami!
Nadzorovati moramo krogle!
Vse krogle bi morale stati pet tisoč dolarjev.
Veste, zakaj?
Potem ne bi bilo nedolžnih opazovalcev.
Mislili bi si: "Ga je že kaj polomil!
Mater, saj ima v riti za 50.000 dolarjev krogel!"
Ljudje bi premislili, preden bi koga počili.
"Človek, razfukal bi te ... če bi imel denar!
Še eno službo si bom našel, začel bom varčevati,
potem pa si mrtev!
Bolje zate, da ne dobim krogel na lizing!"
Nedaleč od kraja, kjer sva odrasla s Hestonom,
je vadbišče Michiganske milice.
Zakaj uporabljate keglje? - S stališča samoobrambe
so majhni in dobro ponazarjajo dele človeškega telesa,
za vsak primer, če bi jih kdaj morali zadeti.
Michiganska milica je zaslovela 19. aprila 1995,
ko sta dva človeka, ki sta se udeleževala njenih sestankov,
Timothy McVeigh in Terry Nichols,
razstrelila federalno zgradbo v Oklahoma Cityju
in pobila 168 ljudi.
Michiganska milica je hotela ljudem dopovedati,
da njeni pripadniki niso podobni McVeighu in Nicholsu.
Biti oborožen je ameriška tradicija in odgovornost.
Če nisi oborožen, nisi odgovoren.
Kdo bo ščitil tvoje otroke? Kifeljci, zvezna vlada?
Ne. - Zaščititi moraš sebe in svoje.
Če jih ne, zanemarjaš svojo ameriško dolžnost. Pika.
Ljudem bi radi samo pomagali, nikakršni bavbavi nismo.
Radi bi pomagali braniti ljudi te dežele.
Ljudje bi si vas gotovo želeli imeti za sosede.
Če je kdo v stiski, mu poma- gate. - Ja, nekaj takega.
Vsi smo normalni, vsi imamo službe, poklice.
To počnemo v prostem času. - Kaj delate?
Projektant sem. - Pa vi? - Trenutno sem nezaposlen.
Pa vi, Frank? - Vozim kamion za termalno podjetje.
Pa vi? - Nepremičninski pogajalec sem.
Nepremičninski pogajalec.
Bel ovratnik od glave do pet.
Saj na pogajanja ne nosite tegale, ne?
Ne. - Kje živite? V detroitskem predmestju?
V Westlandu. - Kaj imate doma?
9-milimetrski Smith & Wesson.
Pa vi? - Z votlimi konicami. - Šibrovko.
Pa vi? - M-16. - Kar doma? - Ja.
Res? - Pripravljeno na strel.
To ni zame. Preveč dela je s tem, da jo pravilno primeš.
Takrat ko streljam, že vem, kako jo bom prijel.
Kdo si je zamislil koledar? - Verjetno Kristen.
Slika pove toliko kot tisoč besed.
Take prefinjenosti človek ne bi pričakoval od Milice,
poleg tega pa smo tudi mi ljudje.
Zelo se zabavamo.
Zaslužili smo in hkrati poka- zali, da nismo tako resnobni.
Nismo obsedeni z zarotami, tudi slikati se pustimo.
Zabavno je bilo, pa še sredstva smo zbrali.
Orožje imam,
že odkar sem dovolj stara za to.
Naučila sem se ga uporabljati.
Ti šema.
Ker sem pač ženska, se mi je zdelo pomembno,
da se lahko kar najbolje zaščitim.
Med drugim tako, da imam svoje orožje.
Koga pokličete, ko vam kdo vlomi v hišo?
Večina ljudi pokliče policaje, ker so oboroženi.
Izločimo posrednika, sami poskrbimo za to.
Kdo bo zaščitil vašo družino, če je ne boste sami?
Nismo rasisti, ne skrajneži, ne fundamentalisti.
Nismo ne teroristi ne militantneži, nič takega.
Državljani smo. - Zaskrbljeni državljani.
Kot Američani želimo izpolnjevati svoje dolžnosti
in sem spada tudi oboroženost.
Zato si želim, da bi bil na kmetiji v Michiganu ...
Kaj pridelujete tukaj?
Trenutno sojina semena za tofu.
Tofujevski kmetovalec ste? - Ja.
Prehrambeni kmetovalec. Hrano pridelujem.
Brez herbicidov, pesticidov in podobnega.
Samo naravno. - Tako je. - Ja, to je bolje.
Organsko. - Ja, bolj zdravo.
To je James Nichols, brat Terryja Nicholsa.
Z Jamesom sva maturirala isto leto v sosednjih okrajih.
Na tej farmi v Deckerju v Michiganu
je z bratom in z McVeighem vadil izdelavo bomb.
S Terryjem sta bila aretirana v zvezi z napadom.
Tožilci so brata Nichols iz Michigana uradno povezali
z osumljencem za bombni napad, Timothyjem McVeighem.
Jamesa in Terryja so obtožili
naklepanja izdelave in posedovanja manjših bomb.
Terry Nichols je bil obsojen na dosmrtno ječo.
Timothy McVeigh je bil usmrčen.
Jamesu niso ničesar dokazali. Obtožnica je bila opuščena.
Vesel sem, da sem na prostosti.
Da lahko živim naprej. - Je McVeigh živel tukaj?
Ja. Nekajkrat je bil tu.
Najdlje za kake tri mesece.
Vendar je bil prijazen tip. - Čisto spodoben? - Ja.
Na farmi niso našli ničesar? - V kakšnem smislu?
Materiala za bombe? - Kakršnih koli razstreliv.
Imel sem detonatorje, vžigalne vrvice,
smodnik za puške s prednjim polnjenjem,
nafto, gnojila, ampak vse to se najde na vsaki farmi.
Nobene zveze nima z napadom ali z izdelavo bomb.
Varuhi zakona, če jim tako rečeva,
so bili tukaj in se dobesedno tresli.
Na smrt so se bali. - Česa?
Mislili so, da se bo zgodilo tisto, kar se je v Wacu.
Nekateri ljudje, npr. moja bivša žena,
so rekli, da sem radikalec, da sem nor,
da imam orožje vsepovsod, kamor se obrnem.
Da človeka ustrelim že, če me narobe pogleda.
Če ljudje izvejo, kako so jih ogoljufali,
kako jih je zasužnjila vlada,
vladajoče sile,
bodo pobesneli,
neusmiljeno pobesneli. Po ulicah bo tekla kri.
Ko vlada postane tiranska, si jo dolžan strmoglaviti.
Zakaj je ne bi tako, kakor jo je Gandhi?
Neoborožen je premagal britanski imperij.
S tem nisem seznanjen.
Oscoda ima slabo navado, da vzgaja psihote.
To sta Brent in njegov kolega DJ. Živita v Oscodi,
na nasprotni strani zaliva od Nicholsove farme.
Eric Harris, ki je zagrešil pokol
na gimnaziji Columbine, je tu preživel del otroštva.
Eric je živel v letalski bazi v Oscodi.
Tu je njegov očka pilotiral med zalivsko vojno.
Petino vseh bomb v tej vojni so odvrgla letala iz Oscode.
Brenta sem vprašal, ali se spomni Erica.
Samo slišal sem zanj. Odšel je, preden sem prišel sem.
Tu živim šele sedem let.
Star je bil toliko kot ti, se ga sošolci spomnijo?
Nek prijatelj ga je poznal, bila sta v istem razredu.
Že vse življenje živi tukaj. - Z njim sem hodil v šolo
in ko sem slišal po poročilih, sem bil šokiran,
da je to storil nekdo, ki je bil od tukaj.
Na tej gimnaziji nisem bil dolgo, izključili so me.
Zakaj pa? - Z nekim mulcem sva se skregala,
pa sem vanj nameril pištolo. - Pištolo? - Ja.
9-milimetrsko. Lahko bi zakuhal hudo svinjarijo.
Lahko bi bilo huje. Lahko bi bil tak kot Eric Harris. - Ja.
In so te vrgli ven. - Ja, za 380 dni
ali za 165 dni, kolikor že traja šolsko leto.
Kar dolgo sem se nameraval preseliti v Kolorado.
Tam imam sorodstvo.
Moj stric je hišnik na gimnaziji Columbine.
Kako je bilo v Oscodi po dogodku na Columbineu?
Moje ime je bilo drugo na bombnem seznamu,
ker se me je v tem mestu prijel tak sloves.
Hočeš reči, da so imeli seznam ... - Osumljencev.
Dijakov, ki bi morda po telefonu zagrozili z bombo?
In ti si bil drugi? - Ja, drugi na seznamu.
Zakaj pa? - Stvar je taka,
da to mestece ljudi zatolče.
Ampak zakaj so izpostavili tebe? - Ker sem imel težave.
V šoli si imel težave? - Ja.
Ampak zakaj so te uvrstili na drugo mesto med tistimi,
ki bi lahko predstavljali grožnjo?
Nek razlog je moral biti.
Doma imam zadevo, ki se ji reče Anarhistična kuharica.
V njej piše, kako se dela bombe itd.
Če je kaj narobe, najprej pokličejo mene.
Samo zato, ker si imel izvod knjige. - Samo zato.
Pa nikdar nisi izdelal bombe? - Ne. No, izdelal sem jo že.
Nič takega, bila je še manjša od tulčaste bombe.
Približno tako velika kot žogica za tenis.
Po Anarhistični kuharici pa sem nazadnje zmešal
približno 23 litrov napalma.
Domačega napalma.
Je mularija vedela, kaj počneš? - Ja.
In ti si bil številka dve. Kdo je bil številka ena?
Ne vem, tega mi niso povedali.
To me je razjezilo. - Da nisi osvojil prvega mesta? - Ja.
Saj vem, da je trapasto,
najbrž bi mi napumpalo ego, če bi vedel,
da sem vsaj v nečem prvi, pa čeprav v tem.
Je bilo prav, da so razstrelili zgradbo v Oklahoma Cityju?
Ne trdim, da ste jo vi, samo sprašujem, ali je bilo prav.
Ne, ni bilo, ampak zakaj so jo? In kdo jo je?
Ne glede na to, kdo jo je, je bilo narobe? - Ja.
Tem ljudem je bilo narobe vzeti življenja. - Ja.
Uporabljam pero, ker je mogočnejše od meča.
Ampak če peresu ne uspe, je treba imeti pri roki meč.
Spim z magnumom 44 pod blazino. - Dajte no,
to pravijo vsi.
Je to res? - Je. To ve vsak.
Če bi šla gledat pod vašo blazino, bi našla magnum 44?
Ja. - Častna? Bi nam pokazali? Takoj zdajle?
Šla sva v spalnico, snemalec pa je moral počakati zunaj.
Pod blazino je dejansko imel magnum 44.
Tu je. Je nabita?
Saj vam verjamem.
NICHOLS SI JE PIŠTOLO PRISLONIL K SENCAM.
Ne delajte tega.
Nič se mi ne bo zgodilo. - Saj je vendar nabita.
Ni nevarno, treba je napeti petelina,
napeti kladivce in sprožiti.
Popustite kladivce. - Nihče mi ne sme kratiti pravice do nje.
Ta pravica je zaščitena z ustavo.
Kje piše, da je pištola zaščitena?
Vsak državljan ... - Ne piše pištola.
Piše "orožje". - Kaj je orožje?
Lahko bi bilo tudi jedrsko. - Tako je.
Bi morali imeti pravico do posedovanja plutonija?
Do česarkoli .... - Tudi do plutonija?
Saj ga nočem. - Ampak ali bi morali imeti to pravico?
To bi moralo biti prepovedano.
Torej le verjamete v nekatere omejitve.
Svet je poln norcev.
Mesto Virgin v državi Utah je sprejelo zakon,
po katerem morajo imeti vsi prebivalci orožje.
Kerry Williams je s to tarčo opravil strelski izpit.
Toda Kerry ne vidi, slep je.
V orožje je zaljubljen,
odkar je kot najstnik prijel v roke M-16.
Najbolj mi odgovarjajo polavtomatske puške.
Tu je krasno vzgajati otroke.
Res čudovit kraj za to.
Imamo zelo tesno povezano skupnost.
Vsak skrbi za vse druge. Dobri ljudje. - Dobri ljudje.
Tu sta dva mladeniča sprejela zelo slabo odločitev
in zato smo sedaj razvpiti po vsem svetu.
Sicer pa je Littleton precej podoben drugim predmestjem.
Dobro jutro, gospod Edwards in člani odbora.
Poročam, da sem našel odlično lokacijo za naš novi sedež.
South Metro Denver. Tegale ne potrebujem:
tu je toliko sonca in pada- vin kot v južni Kaliforniji.
Neverjetno je. To si boste morali ogledati sami.
Kaj menite, gospod Edwards?
DENNY FENNELL, SVETOVALEC ZA VARNOST.
Smo v skupnosti po imenu Littleton.
Ta hiša je povprečen dom pripadnikov srednjega razreda.
Vlomilec oz. posiljevalec je še vedno nekje v soseski.
In zato si državljani včasih mislijo, da ...
Kje je ta trenutek vlomilec oziroma posiljevalec?
Če bi vas hotel zabosti skozi tole,
bi moral biti zares blizu. - Tako je.
V končni fazi ... - Kaj pa, če bi imel kopje?
Spodaj smo zgradili zasilno sobo.
To so vrata s trdno sredico, zelo težka vrata,
in zdaj mora zločinec prodreti skoznja.
Ustvarili ste še eno prepreko. - S sekiro bi šlo.
Bi. - Tisto, kar se je zgo- dilo, je povzročilo dvoje.
Prvič, spremenilo je govorico.
Kako pa? - Če npr. rečem Columbine,
vsi vedo, kaj mislim, tega ni treba posebej razlagati.
Kaj je narobe? - Nič, samo ...
Kaj je narobe? - Columbine me včasih pretrese.
Saj bo v redu, samo trenutek. - Nič hudega.
Človek si ne more kaj, da ga ne bi potrlo
ob taki hudobiji,
ob takem plenilskem dejanju,
ob takem pobijanju brez vsakih razločkov.
NAJVEČJI IZDELOVALEC OROŽJA NA SVETU
Obrat, v katerem se naha- java, in še dva naša obrata
so v Littletonu ali v njegovi bližini.
V teh obratih dela več kot pet tisoč zaposlenih,
veliko jih živi v Littletonu.
Veliko njihovih otrok hodi na gimnazijo Columbine.
Lahko bi rekli, da je ta dogodek ponazarjal to,
kar se dogaja po vsem svetu.
Tisti znaki, na katerih piše: "Mi smo Columbine."
Ali Lockheed Martin, kot največji delodajalec,
kot izdelovalec orožja, meni, da je Columbine?
Mislim, da poosebljamo ta duh,
da smo vsi člani te skupnosti,
zato si moramo med seboj pomagati.
Povedal nam je, da niti Lockheedovemu vodstvu
ni jasno, zakaj sta se fanta zatekla k nasilju.
Zakaj bi otroci storili kaj takega?
Deloma najbrž zato, ker so jezni na različne stvari.
Izvedeli smo za tečaj, ki ljudi uči krotiti jezo.
Šolam v okraju Jefferson smo darovali 100.000 dolarjev,
da bodo učitelje in učence učile drugačnih načinov
za spoprijemanje z jezo.
Pa mislite, da si otroci ne rečejo:
"Očka vsak dan hodi v tovarno in sestavlja rakete."
To je orožje za množično uničevanje.
Kakšna je razlika med takim množičnim uničenjem
in takim, kakršno se je zgodilo na Columbineu?
Taka povezava se mi ne zdi smiselna,
rakete, o katerih govorite, smo načrtovali in izdelali
za obrambo pred napadalci.
Države počnejo reči, zaradi katerih si gredo na živce,
vendar se moramo s tem nezadovoljstvom spoprijeti
na pravilen način.
Če se na koga razjezimo, ga ne moremo kar bombardirati
ali izstreliti rakete vanj.
1953: ZDA strmoglavijo iran- skega premierja Mossadeqa.
ZDA postavijo šaha za diktatorja.
1954: ZDA strmoglavijo Arbenza, predsednika Gvatemale.
Ubitih je 200.000 civilistov.
1963: ZDA podprejo atentat
na južnovietnamskega predsednika Diema.
1963-1975: Ameriška vojska v JV Aziji ubije 4 mio ljudi.
11. septembra 1973: ZDA organizirajo puč v Čilu.
Demokratično izvoljeni pred- sednik Allende je umorjen.
Na oblast je postavljen diktator Augusto Pinochet.
Umorjenih je 5.000 Čilencev.
1977: ZDA podprejo vojaško oblast v El Salvadorju.
Ubitih je 70.000 Salvadorcev in štiri ameriške nune.
80-a: ZDA urijo Osamo bin Ladna in druge teroriste
za pobijanje Sovjetov.
CIA jim da tri milijarde dolarjev.
1981: Reaganova administracija uri in sponzorira "kontrase".
Umre 30.000 Nikaragvancev.
1982: ZDA denarno podprejo Husseina pri pobijanju Irancev.
1983: Bela hiša oborožuje Irance za pobijanje Iračanov.
1989: Agent Cie Manuel Noriega, panamski predsednik,
ne uboga ukazov iz Washingtona.
ZDA napadejo Panamo in odstranijo Noriego.
3.000 žrtev med panamskimi civilisti.
1990: Irak z ameriškim orožjem zasede Kuvajt.
1991: ZDA vkorakajo v Irak.
Bush ponovno ustoliči kuvajtskega diktatorja.
1998: Clinton bombardira tovarno orožja
Izkaže se, da v tovarni izdelujejo aspirin.
1991 do sedanjosti: ZDA vsak teden bombardirajo Irak.
Zaradi bombardiranja in sankcij
po ocenah ZN umre 500.000 otrok.
2000-2001: ZDA nakaže Afga- nistanu pod talibansko upravo
245 milijonov dolarjev pomoči.
11. 9. 2001: Osama bin Laden s pomočjo izobrazbe,
ki jo je dobil od Cie, umori 3.000 ljudi.
Mojbog!
Južno od Denverja in Littletona je pred letalsko akademijo
razstavljen pravi bombnik B-52.
Spominska plošča ponosno razglaša,
da je letalo na božični večer leta 1972 pobijalo Vietnamce.
To je bilo najhujše bombar- diranje v vietnamski vojni.
Nedaleč od mesta leži Rocky Flats,
največja tovarna pluto- nijevega orožja na svetu
in ogromno odlagališče za jedrske odpadke.
Nekaj milj proč je v goro zakopan NORAD,
ki nadzoruje naše rakete,
teh pa v Koloradu kar mrgoli.
Lockheed enkrat mesečno prepelje raketo
s pentagonskim tovorom čez littletonske ulice.
Ko raketa potuje proti bazi na drugi strani Denverja,
se pelje mimo gimnazije Columbine.
Rakete prevažajo sredi noči,
ko otroci s Columbinea spijo.
Najhujši dan ameriškega bom- bardiranja v kosovski vojni.
Na vas Bogutovac pri Kraljevu je padlo 22 Natovih raket.
Smrtonosni tovor je bil odvržen na bivalni del vasi.
Močno udarjamo po srbski zatiralski mašineriji
in se karseda izogibamo oškodovanju nedolžnih.
Zadeti sta bili bolnica in šola.
ČEZ ENO URO
Vemo, da je v Littletonu prišlo do hudega streljanja.
Upam, da bodo Američani molili za dijake,
za njihove starše in učitelje.
Čakali bomo na razvoj do- godkov in povedali kaj več.
Reševalna služba.
Na gimnaziji Columbine nekdo strelja.
Je kdo ranjen? - Je. - Bombe imata, uzije, vse sorte.
Serjete. - Ne.
Dijak je zadet v hrbtenico.
Še eden kliče, zadet je v glavo. - Šerifov urad.
Avtomatsko orožje imata, razumete? - Da.
Lahko pošljete bolničarje? - Napad še vedno traja?
Ja. - Na hodniku je nekaj otrok, ki so ranjeni.
Radi bi prišli do njih.
Nikogar ne spustite noter, dokler tega ne dovolimo.
Tukaj Izzy Povich z NBC News, kličem v zvezi s streljanjem.
Pravkar oddajamo v živo. - Ja?
Bi nam lahko kaj povedali, če vas vežem v eter?
Takoj vas lahko vežem. - Vem, vem.
Šel naj bi v knjižnico. - V knjižnici je, v zgradbi.
Stephanie Phillips z oddaje Dateline. Kako ste? - Dobro.
Krasno oddajo imate. - Me veseli, hvala.
Gledam jo vsak večer. - Hvala. - Prosim.
Sem učiteljica na gimnaziji. Tu je dijak z brzostrelko.
Ustrelil je skozi okno. - Je kdo ranjen, gospa?
Ja, vso šolo je zajela panika.
V knjižnici sem, imam ranjene dijake ...
Takoj pod mizo!
Zunaj sem videla nekega dijaka. Mojbog!
Videla sem orožje. Rekla sem: "Kaj se dogaja?"
Obrnil se je proti nam in ustrelil skozi okno.
Fanta, ki je stal z mano, je zadelo.
Pomoč je na poti. - Mojbog! - Ostanite na zvezi.
Zdaj strelja v knjižnici, iz knjižnice strelja ven.
Na hodniku smo. Moramo proč?
Čakajte! - Pravkar so streljali v jedilnici!
Morda vas bom morala poklicati kasneje.
Klicala sem jih že štirikrat in čakam kot zmešana.
Tu še vedno Wendy s CNN.
Medije smo postavili v vrsto.
Na Foxu se z nekom pogovarjajo. - Vem, vem.
Ne moremo govoriti z vsemi, ker nas kliče toliko ljudi.
Poklicati moram svojo hčer. Poskušam že eno uro pa nič.
Gospod, pomirite se.
Mislim, da imam pravico, da izvem, kje so naši otroci.
Veliko reševalcev je tam.
Povejte, kako naj stopim v stik s svojo hčerjo.
Kako naj kaj izvem o njej? - O tem nimam informacij.
Zakaj ne, hudiča? Po eni uri! - Moj sin je Eric Harris
in strah me je, da je povezan s streljanjem. - Kako?
Je član t.i. plaščarske mafije
Ste danes govorili s sinom? - Ne, nisem.
So že koga aretirali? - Še vedno iščejo osumljence.
V kateri tolpi je vaš sin? - V "plaščarski mafiji".
To sem slišal po televiziji. - Ostanite sklonjeni.
Nočem, da vas ustrelijo, ostanite sklonjeni in tihi.
Eric Harris in Dylan Klebold sta ubila
dvanajst dijakov in enega učitelja.
900 izstreljenih nabojev je ranilo še na ducate drugih.
Orožje sta zakonito kupila v trgovinah in na sejmih.
Velik del nabojev sta kupila v littletonskem K-Martu.
Harris je v svojem dnevniku pisal o ugrabitvi letala
in strmoglavljenju v New York. Temu bi kdo rekel domišljija.
Na koncu sta orožje uperila še vase.
Potem je prišel v knjižnico in postrelil vse okoli mene.
Na glavo mi je prislonil pištolo...
Iz hodnika smo zaslišali strele.
Ukazala sta nam, naj zlezemo pod mize.
Potem sta začela streljati.
Začela sem kričati in jokati, naj me ne ubije,
pa je tik pred mano ustrelil tisto punco v glavo
in ustrelil je onega črnca, ker je bil črnec.
Samo pet besed: "Iz mojih hladnih, mrtvih rok!"
Deset dni po umorih se je, žalovanju navkljub,
prikazal Charlton Heston in priredil zborovanje
Nacionalne orožarske zveze. - Dobro jutro.
Hvala, ker ste prišli in ker podpirate svojo organizacijo.
Pozdravljam vaš pogum, da ste prišli sem.
Imam sporočilo od gospoda Wellingtona Weba,
denverskega župana.
"Ne hodite sem," piše. "Tu vas nočemo."
Županu pravim, da je to naša dežela.
V svoji prostrani deželi lahko potujemo, kamor hočemo.
Naj ne hodimo sem? Saj smo že tu!
Danes sem tu, ker bi to hotel moj sin Daniel.
Če moj sin ne bi bil med žrtvami, bi bil z mano.
S to deželo je nekaj narobe,
če lahko otrok tako enostavno pograbi orožje
in ustreli
otroka v obraz, kakor se je zgodilo mojemu sinu.
Nekaj je narobe. A prišel je čas, da uvidimo,
da Tech-9, polavtomatsko orožje na 30 nabojev,
s kakršnim je bil umorjen moj sin, ni za lov na jelene.
Nobene uporabne vrednosti nima.
Čas je, da se lotimo tega problema.
Delo imamo. Treba bo pokrpati srca,
premagati zlo in združiti to deželo.
Morda se v čem ne strinjamo in gotovo bomo še kdaj
utrpeli neizrekljivo tragedijo,
a ko nocoj in do konca dni nad Denverjem zaide sonce,
naj zaide nad ljudstvom,
varnim v deželi svobodnih in domu pogumnih.
Jaz bom prav gotovo prispeval svoje. Hvala.
V Koloradu so imeli konvencijo dober teden po Columbineu.
To je bilo bedasto. Seveda imaš pravico do tega,
ampak zakaj bi zanalašč znerviral celo mesto?
To je Matt Stone. Odrasel je v Littletonu
in se rad spominja Columbinea.
Columbine je usrana šola sredi kupa usranih hiš.
Matt in njegov prijatelj Trey Parker sta svojo jezo
nad Littletonom raje kot v pokol prelila v risanko.
Še ena nedelja v mojem tihem gorskem mestecu.
Od mraza se ti iz ust kadi,
na cesti te ne motijo klošarji,
v takem morju nasmehov bi z veseljem utonili.
Nedeljsko jutro v našem tihem, poštirkanem, kmečkem mestecu.
Columbine je normalna šola v normalnem predmestju.
Boleče normalna.
Absolutno, boleče, strašno povprečna.
Ves Littleton je tak.
Ko sem bil v šestem razredu, sem moral pisati kontrolko,
da bi bil v sedmem sprejet k matematiki za odličnjake.
Rekli so mi: "Če ne boš sprejet k odličnjakom,
tudi v osmem razredu ne boš sprejet k odličnjakom
in tako naprej do 11. razreda in boš umrl reven in sam."
To je vse. Človek resnično verjame v gimnazijo.
Za veliko so krivi mulci, a tudi od učiteljev ni haska.
Prestrašijo te, zato da si dober v šoli.
"Če si zguba, boš zguba za vse življenje."
Zmerjali so ju s pedroma. Najbrž sta si mislila,
da sta pač pedra za zmeraj. Ko bi jima vsaj kdo povedal,
da se z gimnazijo ne konča svet.
Koliko jima je manjkalo do konca?
Nekaj tednov do mature.
Neverjetno je, kako hitro prekineš stike s temi ljudmi.
Že v šestem razredu ti začnejo prati možgane:
"Če boš zajebal, boš umrl reven in sam."
Misliš si: "Pizda, tak bom vse življenje."
V resnici je ravno obratno. Vsem čudakom se potem odpre,
frajerji pa ostanejo doma in so zavarovalniški agentje.
Skoraj z vsemi je tako.
Če bi jima to kdo razložil, morda tega ne bi naredila.
Najbrž ne bomo nikoli izve- deli, zakaj sta to storila,
a odrasli bi morali vedeti, da je najstništvo za en klinc.
Še bolj za en klinc pa je šola.
Kaj misliš o gimnaziji? - Navdušen sem. Učim se,
prasci, ki me sovražijo, se spravljajo name,
ravnatelj pa je idiot. - Kaj je vzrok nasilju v šolah?
On.
In po Columbineu je bilo res za en klinc biti učenec.
Po streljanju na gimnaziji Columbine
so začele šole izključevati učence
zaradi vsega mogočega,
kar so imele za možen znak morebitnega nasilja.
Tega učenca 2. razreda so izključili za deset dni,
ker je v šolo prinesel "nevarno" pinceto za nohte.
Neka šola je izključila učenca prvega razreda,
ker je v učiteljico uperil piščančji kroket
in rekel: "Pau!"
Nameril je s papirjem, zloženim v obliko pištole,
in med igro ravbarjev in žandarjev zagrozil sošolcem.
Kaj je to, če ne svarilo? - Ta virginijski gimnazijec
je bil izključen za mesec dni, ker si je lase obarval modro.
Odličnjak iz Michigana bo morda izključen iz šole.
Jeremy Hicks je prišel na ples v škotski dudaški opravi.
Nosil je kilt, pernat klobuk in tradicionalni nož.
Zaradi te majice je gimna- zijka pristala na sodišču.
Hotela je ustanoviti anarhistični klub.
Male bombe tiktakajo. V vsaki skupnosti jih mrgoli.
V vsaj sedmih državah so aretirali dijake
zaradi govorjenja o različnih naklepih oz. naklepov samih.
Kot gverilsko vojskovanje.
Ne veste, s katere strani bo udaril sovražnik.
Stroga pravila o oblačenju
lahko močno izboljšajo varnost
in zagotovijo pozitivno učno okolje. Kot vidite,
ohlapna pravila o oblačenju omogočajo skrivanje orožja
in otežujejo prepoznavanje vsiljivcev na šolski posesti.
Pravila o oblačenju odpravljajo orožje,
trenja med tolpami, disciplinske kršitve
in izboljšujejo vzdušje.
Srajce morajo biti zatlačene za hlače, da je pas viden.
Dijaki ne smejo nositi ohlapnih hlač
ali barv in označb, ki so povezane s tolpami.
Da, otrok se je bilo resnično treba bati.
Spremenili so se v male pošasti.
A kdo je bil kriv? Vsak strokovnjak je imel odgovor.
Jezna heavymetalska subkultura.
Kje so bili starši? - Nasilni filmi. - South Park.
Videoigre. - Televizija. - Zabava.
Satan. - Risanke. - Igra "Doom". - Družba.
Nasilne igrače. - Mamila. - Šok-roker Marilyn Manson.
Marilyn Manson je odpovedal zadnjih pet koncertov turneje
iz spoštovanja do littletonskih žrtev,
a pevec pravi, da umetniki, kakršen je sam, niso krivi.
To je najbolj bolna skupina, kar so jih kdaj promovirale
velike založbe.
Nisem suženj boga, ki ne obstaja!
V iskanju razloga za streljanje so se prav vsi
obesili na to, da sta krivca poslušala Marilyna Mansona.
Dve leti po pokolu se je Manson vrnil v Denver.
Marilyn Manson bo v okviru Ozzfesta nastopil v Denverju.
Religiozna desnica je protestirala,
jaz pa sem se šel raje osebno pogovorit z njim.
Ko sem odraščal, mi je glasba ponujala beg.
Bila je edina stvar, ki ni obsojala ničesar.
Plošča se ne bo drla nate, ker si tako oblečen,
ampak te bo pri tem še spodbujala.
Nekateri nas bodo vprašali, če mislimo, da bodo vsi,
ki bodo šli na koncert, za- grešili nasilna dejanja. Ne.
Ampak ali si Lexusa vsak, ki vidi reklamo zanj,
tudi kupi? Ne vsi, nekateri pa.
Razumem, zakaj so si izbrali mene.
Moj obraz je dokaj preprosto nabiti na zaslon,
ker nekako ponazarjam tisto, česar se vsi bojijo.
Ker govorim in delam, kar hočem.
Če lahko Manson zagovarja sovraštvo,
nasilje, samomor, smrt
in obnašanje, značilno za Columbine, mu pravim:
"Najprej se boš moral stepsti!"
Po tej tragediji se je govorilo
o nasilju v zabavni industriji in o nadzoru nad orožjem.
Kako pripravno, da se je to zgodilo tik pred volitvami.
Tako smo pozabili na Lewinskyjevo
in na bombardiranje.
Negativec pa sem jaz,
ker pojem rock 'n' roll komade.
Kdo močneje vpliva na ljudi, predsednik ali Manson?
Sicer bi raje videl, da bi jaz.
Veš, da so ZDA tisti dan
odvrgle največ bomb na Kosovo?
Vem, in to se mi zdi res ironično. Da nihče ni rekel,
da je morda predsednik vplival na to nasilje.
Ampak mediji raje vse obrnejo po svoje in podžigajo strah.
Potem ljudje gledajo poročila.
Pumpajo nas s strahom. Poplave, AIDS, umori,
zdaj pa reklame. Kupite Acuro, kupite Colgate.
Če vam bo smrdelo iz ust, se ne bo nihče pogovarjal z vami.
Če boste mozoljasti, vas punce ne bodo fukale.
Gre za kampanjo strahu in potrošnje.
Vse temelji na zamisli,
da bodo ljudje potrošniki, če jih bo strah.
Enostavneje se ne da povedati.
Kaj bi rekel mulariji iz šole ali tamkajšnjim ljudem,
če bi bili tu.
Nič, poslušal bi jih. Tega ni storil nihče.
Jaz sem Nicole Schlieve. - Jaz pa Amanda Lamontaigne.
In hodili sta na Columbine? - Ja.
Sta bili sošolki Erica in Dylana? - Ja.
Skupaj smo hodili kegljat. - Zakaj?
To lahko vzameš za telovadbo.
Kje je tu kaka izobrazbena vrednost?
Mislim, da je ni. - Ne, ni je.
No, kegljati znam dosti bolje.
Kakšna sta bila Eric Harris in Dylan Klebold? - Čudna.
Nista bila družabna. - Takrat nisem vedela, kdo sta.
Držala sta se bolj zase.
Sta dobro kegljala?
Spomnim se samo, da sta bila malo pritegnjena.
Krogle sta metala kar v tri krasne. - Kar metala sta jih.
Vseeno jima je bilo, kakšen rezultat sta dosegla.
Kaj sta počela zjutraj, pred napadom ...
Slišal sem samo, da sta šla kegljat.
Sta odkegljala dve partiji, potem pa šla razstrelit šolo?
Sta krogle metala v prazno? Je to kaj pomenilo?
Najbrž sta šla k svojemu najljubšemu predmetu.
Zakaj ni za njuna hudodelstva nihče krivil kegljanja?
Ni to enako smiselno, kot če bi krivili Marilyna Mansona?
Konec koncev
je bilo to zadnje, kar sta počela pred pokolom.
Toda čakajte. Tudi v drugih deželah se veliko keglja.
Kaj Marilyna Mansona ne poslušajo tudi v Nemčiji,
od kodar prihajajo tisti zlovešči darkerji?
Mar v Franciji ne gledajo istih nasilnih filmov?
Večina nasilnih video iger je iz Japonske.
Mnogi Američani menijo, da je razpad družine kriv,
da se toliko mladine zateka k nasilju.
Sama se bom ubila! Ne moreta me obdržati tukaj!
A po statističnih podatkih je v Britaniji več ločitev.
Fergiejin zakon je razpadel! - Liberalci trdijo,
da je v Ameriki glavni vzrok za nasilje revščina.
Toda v Kanadi je brez- poselnost dvakrat višja.
Večina ljudi trdi, da je vzrok nasilna zgodovina Amerike.
Kavboji in Indijanci, Divji zahod,
zgodovina osvajanja in prelivanja krvi.
Če je to zadosten razlog za tako nasilno družbo,
kako si razlagate tole?
NEMCI IZTREBIJO 12 MILIJONOV
JAPONSKA OKUPACIJA KITAJSKE
FRANCOSKI POBOJI V ALŽIRIJI
BRITANSKI POKOLI V INDIJI
A kljub temu, koliko ljudi vsako leto umre zaradi orožja?
V Nemčiji 381.
V Franciji 255.
V Kanadi 165.
V Veliki Britaniji 68.
V Avstraliji 65.
Na Japonskem 39.
V Združenih državah 11.127.
Po mojem mnenju to odpira pomembno vprašanje.
Po čem se Američani tako razlikujemo?
Smo morilski po naravi?
V večini drugih svobodnih držav
nimajo teh reči. Nikomur se tako ne utrga,
da bi začel kar pobijati. - Saj so nam podobni.
Sem pa tja se komu le utrga in pobije cel kup ljudi.
Kaj pa nogometni pretepi? Tisto niso ravno kvekerji.
Vsakič, ko potegnem kakšno primerjavo s svobodnim svetom,
slišim: "Naša kultura je tako zelo drugačna."
Kot ste rekli, tudi oni imajo nasilne igre in filme,
odtujeno mladino, tudi oni ne molijo v šolah.
Kaj je pri nas tako zelo drugače?
Kaj? - Le kaj?
No, kaj? - Nimam pojma.
Čas je za kratko zgodovino Združenih držav Amerike.
Nekoč so v Evropi živeli t.i. puritanci,
ki so se zelo bali pregonov.
Odpluli so v Novi svet, da se jim ne bi bilo treba več bati.
Joj, kako sem si oddahnil. - Počutim se mnogo varneje.
Tam so jih pričakali divjaki in kmalu so se spet bali.
Zato so jih vse pobili.
Iztrebljenje cele rase bi jih moralo pomiriti, ampak ne!
Zdaj so se bali drug drugega! - Coprnica, coprnica!
Pa so kurili čarovnice. L. 1775 so začeli pobijati Britance,
da bi bili svobodni. Kljub temu se niso počutili varne.
V 2. amandma so zapisali, da ima lahko vsak belec orožje.
Ljubim svojo puško.
Tako pridemo do genialne zamisli o suženjstvu.
Veste, takrat so se belci bali tudi dela,
zato so v Afriki ugrabili več tisoč črncev,
jih prepeljali v Ameriko, tu pa so morali delati zastonj.
Ne v smislu "V štacuni delam skoraj zastonj,"
ampak res za nula dolarjev!
Tako so ZDA postale najbo- gatejša dežela na svetu!
Je ves ta denar pomiril belce? Kje pa!
Še bolj so se bali! Po 200 letih suženjstva
je bilo marsikje po jugu zdaj več črncev kot belcev!
Lahko si mislite, kaj je bilo. Sužnji so se začeli upirati
in gospodarju je odletela glava!
Ko so belci slišali o tem, so pošizili: "Rad bi živel!
Ne ubij me, ti veliki črnec!"
Ravno ob pravem času je prišel Samuel Colt.
L. 1836 je izumil prvo orožje, ki ga ni bilo treba polniti
po vsakem strelu.
Vsi južnjaški belci so rekli: "Jupi!"
Toda sever je premagal jug in sužnje so osvobodili.
Zdaj bi lahko posekali glave vsem gospodarjem
in ti so noreli: "Umrli bomo!"
A sužnji se niso maščevali. Hoteli so živeti v miru.
Belci pa niso bili prepričani in so ustanovili Ku Klux Klan.
L. 1871, ko so Klan proglasili za teroristično organizacijo,
je bila ustanovljena še Nacionalna orožna zveza.
Kmalu so politiki sprejeli zakon,
da črnci ne smejo imeti orožja.
To je bilo krasno leto za Ameriko, za KKK in za NOZ.
Seveda niso bili povezani in to je bilo samo naključje.
Eni so zagovarjali lastništvo orožja, drugi so linčali črnce.
Tako je bilo vse do l. 1955, ko se neka črnka ni hotela
presesti v zadnji del avto- busa. Belci so kar zijali.
Zakaj se ne umakne? - In potem je počilo.
Črnci so zahtevali pravice, belci so se usrali od strahu!
Kričali so: "Pobegnite, pobegnite!"
Pobegnili so v predmestja,
kjer je bilo vse lepo in čisto.
Kupili so si četrt milijarde kosov orožja.
Zaklenili so vrata, montirali alarme in obzidali soseske.
Končno so bili na varnem.
In vsi so živeli srečno do konca svojih dni.
PRIPRAVLJENI SMO
Pa je bilo res tako?
Kajti sodeč po poročilih, je Amerika še vedno grozljiva.
Kdo je to? Kaj naklepa? - Kaj počneš, človek?
Zakaj je ljudi strah?
Se spomnite preplaha ob letu 2000?
Nam niso rekli, da se bo naša družba sesula,
ker je nekdo pozabil vtipkati nekaj cifer v računalnik?
Prišlo bo do množičnega kaosa. - Nocoj se začne odštevanje.
Rick Smith že ves dan opazuje, kako se kupci pripravljajo.
Prodajajo se baterije, petrolej, generatorji.
Potem je ura odbila polnoč, zgodilo pa se ni nič.
Ali pa tiste morilske čebele, ki naj bi napadle Ameriko.
Skoraj prepričani smo, da bodo letos prišle.
Schmidt pričakuje, da bodo afriške čebele napadle Teksas
in v dveh, treh letih prišle že do Arizone.
Skrbi ga, ker so morilske čebele še posebej agresivne.
Zasledujejo te več kot pol milje.
Čebel pa od nikoder.
Se spomnite, ko ste slišali, da je za Noč čarovnic
nekdo skril britvico v jabolko? Kmalu otroci niso smeli ven
zvonit po hišah neznancev. - Veliko ljudi pravi,
da ne bodo več delili sladkarij, ker je prenevarno.
V resnici ni nihče podtaknil britvice v jabolko.
V zadnjih 40 letih sta na Noč čarovnic samo dva otroka
umrla od sladkarij, pa še ta dva so zastrupili sorodniki.
Bilo je kot v grozljivki. Ko je kosil travo,
je iz gozda planila lisica in napadla kosilnico.
Opozorilo o shujševalnem preparatu.
Tisto, česar ne veste, vas lahko stane življenja.
Eskalator lahko v hipu pohabi vas in vaše bližnje.
Odkrivamo, zakaj.
Bodite malo previdnejši, ne izpostavljajte se.
Po ulicah ne poplesujte z drugimi Američani.
Ne opozarjajte na dejstvo, da ste Američan.
Vsak peti Američan naj bi bil duševno moten.
Minister za zdravstvo
poziva ljudi, naj takoj poiščejo pomoč.
Mediji, korporacije in politiki
so nas tako zelo prestrašili,
da jim sploh ni več treba navesti razloga.
Ministrstvo za pravosodje je objavilo vsesplošen preplah,
saj smo prejeli nespecifično grožnjo.
Ministrstvo za pravosodje tega ni storilo prvič.
Sicer upam, da je zadnjič,
a sodeč po naravi hudo- delcev, se bojim, da ni.
Ti bulvarji so mi strašno všeč.
Drugod po Los Angelesu jih ni.
Kako to, da vsakič, ko sem tu, prižgem poročila in slišim,
da so v South Centralu koga ustrelili iz avta
ali kaj takega?
Tako je. - Si to izmišljujejo?
Ne, vendar izbirajo, o čem bodo poročali.
Če prižgeš televizijo ali poročila ... - Ja.
O čem govorijo? O nevarnih črncih, ne?
Neimenovan črnec je obtožen nekega zločina.
Pokazali bodo slike črncev, ki počnejo slabe stvari,
in pripovedovali zgodbe o tem. To poslušamo vse življenje.
Osumljenec je črnec v dvajsetih letih.
Ima afro pričesko, takrat je nosil srebrno verižico.
Policija pravi, da je osumljenec črnec, 183 cm,
80 do 90 kg, star približno 35 let.
Črn moški, star 16-18 let.
Osumljenec je Afroameričan. - Policija pravi... - Črnec...
Osumljenec ... - Osumljenec je črn moški.
Susan Smith je utopila svoja otroka, ljudem je rekla,
da ji je črnec ukradel avto in ugrabil otroke,
in najprej so ji vsi nasedli.
Nekdo je pri rdeči luči skočil v avto in odpeljal otroka.
Pravi, da je bil črn. - Črn moški? - Ja.
Kričala sem, da ju imam rada.
To je taka tragedija. - Anonimen, mesten,
kar ponavadi pomeni črn, moški pride in nekaj stori.
To je izgovor za vse mogoče. - Charles Stewart, odvetnik,
je ubil svojo nosečo ženo in rekel, da jo je nek črnec.
Vsi so nasedli. - Osumljenec naj bi bil črnec, 180 cm.
Zakonca Stewart so oropali na poti s predporodnega tečaja.
To se je zdelo kot najhujša mestna nočna mora.
Pri tej deželi imam najraje, da lahko ne glede na to,
ali si psihotičen morilec ali predsedniški kandidat,
računaš na ameriški strah pred črnim moškim.
Poslušali smo zgodbe na poročilih in v časopisih.
Morilske čebele oz. afriške čebele.
Bojim se, res me skrbi.
Rosemary ni pričakovala, da se bo na drugo stran ceste
priselil cel panj. - Alergična sem nanje.
Prihajajo iz južne in vzhodne Afrike.
Dr. Warrick Care jih je leta 1956 prinesel v Brazilijo
in jih poskusil križati z evropskimi čebelami.
A so pobegnile, zavladale in se preselile na jug ZDA.
Glavna razlika med navadno in afriško čebelo
je agresivnost. Če bi to počel z afriškim panjem,
bi me v nekaj minutah pičile več stokrat.
Danny Self vzgaja prijaznejše evropske čebele.
Dobro jih je spoznal. - Razlikovati se jih da samo,
če jim zmeriš dele teles.
Črnska skupnost je postala vir zabave za ostale skupnosti.
Kaj to pomeni? - Zabava so zločini,
če je krvavo, se prodaja.
Te stvari postanejo naslovne zgodbe
in hkrati podoba celega ljudstva,